Băiete !
Vine mareea.
Nu-ți mai spun încă o dată !
Corăbii ! Acolo !
Danezi.
Pe toți dracii.
- Sunt negustori ? - Nu. Sunt vikingi !
Plecăm !
Plecați, plecați !
Unde este fiul meu ?
Uthred.
Ia 6 oameni și mergeți la râu.
Sunt păgâni acolo.
Urmărește-i să vezi câți sunt.
Desigur, tată.
- Nu fă altceva, ai înțeles ? - Da, tată.
- Osbert, ce este ? - Corăbii. Le-am văzut de pe plajă.
- Ce corăbii ? - Daneze.
Se îndreaptă spre râu.
Domnul și sfinții să ne apere.
Nu au suflet.
- Trebuie să ne rugăm. - Trebuie să acționăm.
Uhtred, nu te lupta cu ei.
Cu niciunul.
Întoarce-te până diseară.
Da, tată.
Sunt trimiși de Domnul să ne pedepsească pentru păcate.
Păcatele noastre sunt osândite.
Au venit să sprijine armata vikingă la Eoferwic.
Trebuie să anunțăm preotul să se roage pentru salvarea noastră !
- Aelfric ! - Stăpâne ?
Du-i înăuntru.
Luăm câte femei și copii putem.
Restul, se duc pe deal și vor sta ascunși.
Trimite vorbă prin țară.
Vreau fiecare om în interiorul fortăreței.
Și fiecare dintre ei să fie pregătit să moară.
ULTIMUL REGAT Sezonul 1, Episodul 1
Regatul Northumbria Nordul Angliei, 866 d. Chr.
Tată.
Nu mai vâsliți. Nu mai vâsliți.
Gustă.
Pământ.
Proaspătă ... Apă dulce.
Da.
Ce altceva mai vezi ?
Văd un râu limpede și pești cât piciorul unui om.
Văd o pădure plină de carne.
Dar și mai mult, văd un loc unde să mă îngraș și să îmbătrânesc.
Cai.
Da, și spioni care fac pe ei de frică.
Da !
Ne vom încrucișa săbiile !
Sunteți păgâni ... Noi Îl avem pe Dumnezeu de partea noastră !
Kjartan, cred că ar trebui să-i dăm o lecție băiatului ăstuia.
Spre mal.
- Cu toată viteza ! - Măriți viteza !
De ce las satele neprotejate și aduc oamenii înăuntru ?
Asta-i întrebarea ta ?
Un sat poate fi reconstruit. Un războinic moare o singură dată.
Poate danezii se îndreaptă spre Sud, la Eoferwic.
Dar vor ucide pe oricine le stă în cale.
- Du-te și găsește-l pe preot. - Da, tată.
Intră, Osbert. Nu sta pitit în umbră.
Vrea să știe dacă ești pregătit.
Aproape.
- Știi ce sarcină am ? - O scrisoare ?
Un răspuns la o scrisoare. O scrisoare de la regele Aella.
Îi cere tatălui tău suportul, armata
să-l ajute să recucerească orașul Eoferwic.
De asta este important
să știi să scrii și să citești.
Tata nu știe să scrie și să citească.
Pentru tatăl tău este prea târziu.
Regele Aella putea să trimită un călăreț.
Dar cine poate spune dacă călărețul spune adevărul ?
Sau dacă își amintește adevăratul mesaj ?
Ceea ce reprezintă aceste scrisori, sunt istorie, fapte.
Tatăl tău îi informează pe regele Aella și regele Osbert
că va fi alături de armatele lor la Eoferwic.
Iar sigiliul Bebbanburg va garanta că este autentic.
- De ce luptăm pentru Eoferwic ? - Luptăm pentru Eoferwic
pentru că nu vrem să vedem Anglia bucată cu bucată,
devenind daneză.
Am auzit că și noi am fost păgâni odată.
Lemnul și Odin sunt aceeași.
Am văzut greșelile căilor noastre, și am privit spre Roma.
Am auzit că păgânii au zei de război feroce.
Noi avem dreptate și ei se înșeală.
Osbert, suntem binecuvântați.
Ar trebui să te oblic să juri pe pieptenele St. Cuthbert
că niciodată nu vei mai pomeni de asemănarea între ei.
Dacă aș avea un câine pe nume Wooden ?
- Ce-ai face atunci ? - Ei bine, nu ai.
Nu ai. Dacă ai avea un porc pe nume Thor ?
- Hai să mergem la tatăl tău. Come. - Un porc pe nume Thor.
Se apropie călăreți !
Călărește calul lui Uhtred.
Osbert.
Nu !
Îngroapă ce-a mai rămas din el.
Osbert, vino.
Amintește-mi ultimele cuvinte pe care i le-am spus.
I-ai spus să urmărească, să nu se lupte.
Nu știm în ce circumstanțe ...
"Nu lupta" înseamnă să nu lupți.
Era tânăr.
Nu trebuia să avem nicio luptă până la Eoferwic.
Ai vrut să-l vezi pe Osbert, stăpâne.
Tu.
Acum te vei numi Uthred. Uthred, fiul lui Uthred.
- Ai chihlimbarul ? - Da, tată.
Preotul îți va arăta descendența și pergamentele.
Fă-l să înțeleagă cine este.
Stăpâne, aș dori să-l botez din nou.
dacă ajunge la Porțile Raiului sub numele de Uhtred,
îngerii s-ar putea să se întrebe ce s-a întâmplat cu Osbert.
Fă ce trebuie. Fă cum ți-am spus.
Stăpâne.
Eram regi aici mai demult, băiete.
Regii tuturor ținuturilor dintre râurile Tuede și Tine.
- Ar trebui să fim regi din nou. - Da, ar trebui.
Dar nu contează cum ne numesc, atâta timp cât se supun.
Strămoșii noștri au luat acest pământ,
și a fost întărit cu sângele și cu oasele noastre.
Acum, ești noul moștenitor al Bebbanburgului.
Mă auzi ?
- Și vei muri pentru el dacă trebuie. - Da, tată.
Iar eu îți voi aduce capul
- celui care l-a ucis pe Uhtred. - Nu, tu ești Uhtred !
N-ai auzit nimic din ce-am spus ?!
Nu-mi spune ce vei face. Ești doar un cățeluș !
Nu-mi vei aduce nimic !
Vei privi și vei învăța !
Botează-l înainte ca maică-sa să-mi dea dureri de cap.
Nu e mama mea.
Îl vei lua cu tine în luptă să privească și să învețe ?
E îndeajuns de mare.
Vreau să alegi 30 de oameni care să rămână aici la Bebbanburg.
Protejează băiatul. El este moștenitorul.
30 de oameni sunt îndeajuns și nu le trebuie multă mâncare.
- Faci asta pentru mine ? - Aș prefera să fiu cu tine la Eoferwic,
dar voi face ce-mi ceri.
Mulțumesc.
Grăbește-te, te rog.
Tată ceresc, primește-l pe slujitorul tău, Uhtred,
în rândul celor sfinți
și în rândurile celor mai luminoși îngeri.
Fie ca apa Ta sfântă să-l curețe
și să-l facă vrednic de binecuvântarea ta.
Fă-l instrumentul și toiagul tău.
Lasă-l să vadă însemnătatea cuvintelor scrise
ca el să afle de gloria Ta,
și în schimb, să-Ți propovăduiască cuvântul.
Lasă-l să crească în înțelepciune și respect,
ca el să poată crește într-un mod evlavios ...
- Beocca, e curățat. - Amin.
Uhtred, fiul lui Uhtred de Bebbanburg ...
bun venit în lumea creștină.
Iată oamenii și pământul tău.
- Unde sunt oamenii și soldații ? - Pe drum spre Eoferwic,
conduși de tatăl tău,
unde se vor alătura celorlalți doi regi din Northumbria.
- Fără mine ? - Tu vei rămâne în Bebbanburg
cu bunul tău unchi, care a jurat să te apere.
Dacă vrei să lupți, te poți lupta cu brațele.
- Unde-i preotul ? - Cu tatăl tău. Mănâncă.
Ai treabă, Uhtred.
În grajduri, din fericire, au mai rămas câțiva cai.
Ar trebui să mănânci.
Nu mi-e foame.
Avem treabă.
Trebuie să curățăm bălegarul.
Caută-mă când termini de mâncat.
Scallion, dacă fratele meu moare în luptă ...
Băiatul trebuie să moară.
Atâta drum și nicio primire fastuoasă ?
- Conte Ragnar. - Guthrum.
- Ce mai faci ? - Bine. Mi-e foame.
- Băiatul tău ? - Vine și el.
- Ragnar. Ubba, am adus oameni și cai.
Mă bucur să te văd. Ești bine ?
I-ai făcut cadou capul propriului lui fiu.
- Cum a reacționat ? - N-a făcut nimic.
Și-a dus soldații în fortăreață, și i-a ținut înăuntru.
Își păstrează oamenii.
Omul este Uhtred, unul dintre cei trei regi din Northumbria ...
un rege războinic.
Ceilalți doi sunt niște proști.
Mai degrabă s-ar lupta între ei.
- E adevărat ? - Regele Aella și regele Osbert ...
ambii vor Eoferwic.
Au cele mai ciudate nume.
- Deci, când luptăm ? - Curând, sper.
Încă mai dezbat.
Proști sau nu, au trei armate.
- Sunt numeroși. - Dar sunt divizați.
Trei regi, dar numai unul poate să-i conducă.
Acest Uhtred.
Atunci, îl ucidem, și Northumbria va fi a noastră.
Toată.
Ascultați-l. Ascultați-l pe băiat.
Îmi amintește de mine.
Da, când erai mai tânăr.
Desigur.
E doar un băiat.
- Spuneam și eu. - Ubba.
Ai spus cumva că sunt bătrân ?
- Storri ? - Nu.
Nu îmbătrânesc.
Ubba.
Am văzut ținuturile din afara orașului.
Am un plan în minte. Un plan bun.
Iar fiul meu ar vrea să-și mânuiască sabia cu tine.
Așadar, luptăm ?
Storri ?
Semnele sunt bune.
Dar în dimineața asta, am văzut un corb zburând spre tabăra saxonă,
și mi-a cerut să îl urmez. Sunt sigur.
Atunci, luptăm.
- Ce fel de iad e ăsta ? - Un iad al păgânilor.
Suntem mai numeroși ca ei.
- Dar sunt mai mulți. - Trebuie să fie.
Nu se schimbă nimic. Atacăm cu jumătate dintre oameni.
Cealaltă jumătate ne urmează, imediat ce vedem câți sunt.
Au căutat un loc mai înalt.
Rege Aella, armata ta și a lordului Uhtred
- va ataca în primul val. - Pregătiți-vă !
Pregătiți-vă !
Scut !
Nu !
Nu fără mine !
Înainte de căderea serii, vom scăpa de ciuma asta,
și ne vom împărți prada !
Scutul.
Ucideți-i pe toți !
Zidul rezistă.
Jos ! Mâinile sub scut și atacați !
Atacați !
- Așteptați. - Așteptați !
Așteptați !
Împingeți ! Continuați să împingeți !
Merge !
Atacați-i !
Încep să obosească. Nu pot riposta.
Vedem deja victoria !
Luptați !
Haideți !
Încă nu !
Doamne, nu !
Scuturi ! Zid !
Stăpân al milei absolute, nu asta.
Ucideți-i pe toți !
Picioarele ! Picioarele !
Protejați-vă picioarele !
Ridică-Ți sabia și cruță-i pe acești oameni ai Angliei
care luptă în numele Tău.
Fă ca inimile păgânilor să se fărâmițeze și să se ofilească.
Dă putere asupra acestor oameni ai Angliei,
încât să-Ți poată slăvi numele cu sângele diavolilor.
Ai milă, Doamne !
Nu ne abandona.
Nu abandona Anglia.
După mine !
Doborâți-l !
Închide-ți zidul de scuturi !
Închide-ți zidul și doborâți-l !
Nu !
E ca o viespe.
- Viespea și-a pierdut acul. - Da.
Ești sigur că e saxon ?
- Luptă ca un danez. - Da.
Nu !
Lăsați-o.
Va trăi.
Unii dintre tinerii aceștia ar putea fi de folos.
Tată, acesta e băiatul de care ți-am spus.
Cel care aproape te-a ucis.
Îl lași cu mine ?
N-am văzut încă un tată mai bun ca tine.
Taie-mi niște pui.
Cu grijă. Lama e ascuțită.
Poate omorî un om.
Puiul e pe tavă.
- Dintotdeauna ai fost orb ? - Văd destule.
Pe cine au ucis acolo jos ?
Prizonieri.
Iar acum, un rege.
- A murit cum trebuie ? - Nu.
Atunci, n-ar fi trebuit să fie rege.
Spune-mi, cine stă în mijlocul sălii ?
- Unul masiv și unul mic ? - Da.
Iar un om îmbrăcat în gri stă între ei.
Dacă vei trăi,
ar trebui să ai grijă la cel masiv ... Ubba.
Sfatul meu este că niciodată să nu-l contrazici pe Ubba,
și niciodată să nu te lupți cu el.
- Dacă o să trăiesc ? - Nu-i ascultă decât pe zei.
Bărbații care primesc ordine direct de la zei ...
sunt imprevizibili.
Ce-ai vrut să spui
- când ai zis "dacă o să trăiesc" ? - Ești prizonierul meu.
Omul în gri este Egbert.
Este un fel de conte saxon.
A promis că va fi loial, iar acum își spune rege.
E regele nimicului.
Curând, toți regii din Anglia, vor fi regii nimicului.
Northumbria este a noastră. Mercia va fi curând a noastră.
Apoi, Anglia de Est, Cornwallum,
iar apoi, cel mai mare premiu este ultimul regat ... Wessex.
Am auzit de Wessex.
Orice crește în Wessex.
Spune-mi numele tău.
Uhtred. Sunt conte de Bebbanburg.
- Așa zici ? - Da, sunt.
Eu dețin pământurile din Nord.
De cât timp ești contele acestor ținuturi ?
Tatăl tău a ales să lupte cu noi
și acum este ... mort.
Lui ... nu-i pasă de mine.
Acum înțeleg de ce te-a cruțat fiul meu,
Uhtred of Bebbanburg.
Ești un războinic.
Ia niște bere.
Bea.
Multă.
Ține. Du-le acolo.
Mă gândesc să-i țin pe amândoi.
Băiatul și fata. O pot ajuta pe mama ta.
- Nu ești de acord ? - Nu.
Dar i-ai ucis tatăl.
Și dacă el e conte, putem cere răscumpărare.
Poate.
Brida, ai grijă să nu verși apa.
O să faci noroi pe jos.
Uhtred, lemnele trebuiesc tăiate.
Brida, tu te ocupi de capre.
Uhtred va avea timp să se joace ?
Numai când se termină treaba.
Nu-mi place ca fiica noastră să se joace cu sclavii.
Sunt doar copii.
Au locul lor.
Morocănosule.
- Ce vă jucați ? - Construim un conac în defileu.
Eu sunt stăpâna și Uhtred este un războinic.
- Nu un servitor ? - E un joc.
- Un lup ! - Uhtred.
Asta e, un lup.
Un mistreț ! Ai grijă !
L-am văzut ... Avea dinți ascuțiți și ochi galbeni.
- Nu-l lăsa pe lup să mă prindă, Uhtred ! - Folosește focul să-i ții departe.
Îi văd.
Sunt la fel de mari ca Ubba și miros mai urât.
Ai văzut ?
Uhtred.
Rămâi acolo.
Uite.
- Uhtred, ce se întâmplă ? - Rămâi acolo, Thyra. E Sven.
N-o să te rănească.
Dar ne va ucide.
Ne va ucide !
Fugi !
- Avea o sabie adevărată. - Am văzut.
- Uhtred ! - Thyra !
Uhtred !
Ce-i asta ?
- Iarăși v-ați bătut ? - Da.
Cu Sven ?
- Fiul lui Kjartan ? - Da.
- Uhtred, e mai mare decât tine. - E o baligă.
- De ce spui asta ? - Cine a început ?
- Cine a început bătaia ? - Eu am început-o.
Fără motiv, ci doar pentru că e o baligă ?
Scandinavii au ucis și pentru mai puțin.
Uhtred, ajunge.
- Vrei să fii vândut, băiete ? - Vreau să mănânc.
- Vorbește. - Vreau să mănânc.
Vrei să mănânci ?
Știi ceva ? Eu spun că o să rămâi flămând.
Bătăile sunt acceptate. Dar nu și nesupunerea.
Sven a început !
Kjartan !
Conte Ragnar, lasă-mă să-ți spun că este un băiat bun.
A adus o sabie pe pământul meu.
Am să vorbesc cu el.
Între timp, va servi pe corabia ta.
- El ... el ... - M-a jignit.
Te va onora. N-a vrut să facă rău, stăpâne.
N-a vrut să facă rău ?
S-a uitat la goliciunea fiicei mele.
A fost pedepsit. Sclavul tău saxon l-a rănit.
Să-i confecționez o cunună ?
Te cerți cu mine pentru fiul tău sau îl chemi aici ?!
Sven.
Vino aici.
Spune-i ce ai de spus.
Îmi pare rău.
Nu te aud.
Stăpâne, îmi pare rău pentru ce-am făcut.
Ți-ai pus mâinile pe fata mea.
Ai dezbrăcat-o.
- Pe jumătate, stăpâne. - E la vârsta aceea.
E adevărat ?
- Pe jumătate ? - Da, stăpâne.
Atunci, am să-i scot doar un ochi.
Nu, stăpâne, te rog !
Kjartan, ești izgonit de pe pământurile mele.
Am ceva pentru tine.
- Ce este ? - O amuletă. Ciocanul lui Thor.
Dar ...
- Dar ce ... ? - Ești creștin.
Ia-o.
- Ia-o. - Încerc.
Ia-o.
Nu cred că o vrea.
- Ba o vreau. - Nu, nu cred.
Mulțumesc.
Povestește-mi de Danemarca.
- Ce să-ți spun de Danemarca ? - E umedă.
Și aspră.
Solul este atât de bătătorit că nu poți trage niciun pârț.
De asta am venit în Anglia.
Să cultivăm.
De aceea tânărul Ragnar va pleca curând spre Irlanda.
- Părăsești lupta ? - Să-mi fac avere.
Dacă vrei pământ sau argint, trebuie să-l iei.
Astăzi, m-ai făcut ... mândru, Uhtred.
M-ai făcut mândru.
Nu te cunosc.
Nu ai înfățișarea unui mesager.
Iar plata lui Ubba nu este încă făcută.
Nu, stăpâne.
- Am fost căpitan de corabie. - Eu nu am corăbii.
N-am nevoie de un căpitan.
Am vești pe care ai vrea să le auzi.
Poate.
La două zile de mers, în Sud ...
Se află un om netrebnic sub care am servit.
Până m-a izgonit.
Are un sclav.
Îl tratează bine.
Un sclav pe care ai dreptul să-l răscumperi, dacă dorești.
- Să-l răscumpăr ? - Este nepotul tău.
Uhtred, stăpâne.
Trăiește.
Dacă sunt împotriva răscumpărării ?
Familia ta a aflat că ești în viață.
Și doresc să te întorci.
Dar trebuie să plătească.
- Să-i plătească lui Ragnar ? - Ubba i-a mai mult de jumătate.
E ceva normal.
Dar eu nu am familie.
Țineți-l acolo. Legați caii.
Scallion. Aici.
Uhtred.
- Te tratează bine ? - Sunt hrănit, da.
Bine, bine. Asta-i tot ce vrem.
Ce ai în jurul gâtului ?
- Un simbol ? - Asta ?
M-au obligat s-o port.
Pot s-o văd ?
O să-ți spun pe șleau. Unchiul tău te va ucide.
Nu te poți întoarce la Bebbanburg.
Trebuie să fugi.
El vrea să fie conte.
De fapt, vrea să fie rege,
la fel ca penibilul de Egbert.
Un rege marionetă pentru stăpânii danezi.
Ar trebui să mergi în Wessex.
Regele Aethelred, adevăratul rege Aethelred ...
și fratele lui, prințul Alfred ...
sunt oameni buni, buni creștini.
I-ai șoptit destul în urechi, preotule.
Uhtred.
Încă un cuvânt și îți fac scrotul pungă.
Ne vedem acolo.
Nu e nevoie.
- Ce-a spus ? - El ...
M-a întrebat dacă mă tratezi bine.
- Cât ? - 300.
E un preț ridicol.
Cum poate un băiat să valoreze 300 de bucăți
- de argint ? - Fiindcă așa spun eu.
Pentru că e un stăpân și un conte.
Nu, este doar un băiat.
Eu sunt contele Bebbanburgului.
Eu port sigiliul și steagul.
Sigiliul este al tatălui meu,
- și care acum este al meu ! - Fă liniște.
Ești de vânzare, nimic mai mult.
Răscumpărare, stăpâne.
Asta am spus.
Stăpânii mei, am renunțat la pământ și la cai.
V-am oferit o sursă generoasă de alimente, precum și sabia mea.
În schimb, cer un preț rezonabil pentru singurul meu nepot.
- Ce înseamnă preț rezonabil ? - Vă ofer 100 de arginți.
200.
Loialitatea mea și 100 de arginți este un preț rezonabil.
Nu este.
Vă voi da 120 de arginți pentru băiat.
Nu e îndeajuns.
Foarte bine.
200 de arginți.
Sunt de acord cu termenii tăi.
Băiatul a fost vândut contelui Ragnar.
- Ce ? - Răscumpărat, stăpâne.
Asta am spus. Problema s-a rezolvat.
Stăpânii mei, am bătut cale lungă.
V-am oferit loialitatea mea.
De asta ți s-a permis să mai respiri.
Dacă vrei să discuți, acum discuți cu mine.
Dacă negoțul s-a încheiat, avem niște bere de băut.
Iar regele Egbert trebuie să-și facă nevoile !
- Cu cât m-ai cumpărat ? - Cu prea mult.
- Cât înseamnă prea mult ? - Greutatea sabiei mele în argint.
Admit că am fost jefuit, dar te placem, băiete.
O să te păstrăm.
- Înseamnă că sunt danez ? - Ești fiul lui Uhtred Ragnar.
Acum ești fiul meu.
Brida, nu pe acolo. Scoate capra afară.
Data viitoare, promit.
Mamă, uite.
Minunat. Chiar este.
Nu-mi vine să cred că te pierd așa repede.
Voi locui dincolo de câmp.
Dacă nu te tratează bine, traversează imediat câmpul.
Uită-te la locul ăsta.
Uhtred.
- Îți place colierul meu de nuntă ? - Da, e foarte frumos.
N-are nicio treabă cu colierele.
Puteai să mă întrebi la fel și pe mine.
Uhtred, vino cu mine.
Poți să mă ajuți să sacrific caprele.
Abia m-am spălat.
Caprele vor fi mulțumite.
Mai târziu, poți spăla podeaua.
Dă-te mai încolo.
E doar o scuză ca să vorbim.
Acum că Thyra se mărită,
poate este timpul ca tu să o iei pe Brida.
Sunt bărbați ... bărbați buni, care întreabă de ea.
Trebuie să te decizi ce ești pentru ea.
Ce sunteți unul pentru celălalt.
- Brida poate judeca și singură. - Așa este.
Dar văd cum se uită la tine.
Va păzi cărbunele în seara asta, în pădure.
Ia calul meu și du-te cu ea.
Pământul va fi cald.
De ce nu ?
M-am gândit că dacă vreau să fiu danez, va trebui să mă însor cu o daneză.
Haide.
Te iubesc cum îl iubesc și pe tânărul Ragnar.
Ce faci aici ?
Te gândești vreodată la viața ta din Anglia ?
- Cine ai fost înainte de Ragnar ? - Nu.
Dar tu ?
Mă gândesc la cine ...
Voci.
Sunt oameni mai jos.
- Danezi. Cine sunt ? - Pe aici.
E Kjartan.
Iar bărbatul acela ...
Trebuie să fie Sven.
Nu e bine. Trebuie să-i spunem lui Ragnar.
Sunt între noi și conac.
Atunci, urcăm și îi ocolim. Lăsăm caii și fugim.
În fața ușii.
Așa.
Ragnar ! Fum !
Foc !
Thyra, trezește-te ! Trezește-te !
Haideți ! Haideți !
Pe aici ! Ravn !
Haideți ! Repede !
Haideți !
- Ușa e blocată ! - La fel și asta !
Pregătește-te.
Ușa asta e deschisă ! E deschisă !
- Haideți ! Urmați-mă ! - Pe aici !
Omorâți copiii !
Omorâți-i pe toți !
Arcași !
- Nu te urca acolo ! Așteaptă-mă ! - Vino, vino.
Ragnar.
Închide ușile.
O avem pe Thyra. Pe ceilalți lăsați-i să ardă.
- Ia-o cu tine în Valhalla. - Da.
Ne întâlnim acolo.
Găsiți argintul.
Acum !
Caută averea lui Ragnar.
N-o vor găsi niciodată.
Căutați în spate.
Haideți ! Plecăm curând !
Credeai că te las să te măriți cu altul ?
Dar știi ce am să fac cu trupul ăsta ?
Cu gura asta ?
Voi face tot ce am visat și chiar mai mult.
Cine o să mă oprească ?
Contele Ragnar, neînfricatul, e mort.
Și cu el, Uhtred ...
animăluțul lui saxon ...
sunt o grămadă de cenușă.
Orice vreau.
- Jos ! - Uită-te la omul acela ... saxonul.
Numele lui este Scallion. Lucrează pentru unchiul meu.
Îi va spune că sunt mort.
Lasă-l să-i spună.
Îl văd cu Kjartan.
El și unchiul tău ... poate sunt amândoi implicați.
De ce cred că pot face asta fără să fie pedepsiți ?
Vor fi pedepsiți, dar nu de tine.
Uhtred, ascultă-mă. Îl servim mai bine pe Ragnar dacă suntem vii.
Vom spune ce s-a întâmplat.
- Trebuie să omor pe cineva. - Nu.
Îl aleg pe el.
Uhtred, nu.
- Hambarul e acolo ! - Caută-l în buzunare.
Primul lucru, trebuie să ținem caii împreună.
Nu lăsați nicio armă în urmă.
Lăsați-le deschise, ne uităm noi în spate.
Aici !
Haide.
Știi cine sunt ?
Pe mine mă cauți.
Îți amintești de mine ? Îți amintești ?
Nu mai e nimic.
Plecăm. Haideți.
Adu caii.
De drept, îi aparține tânărului Ragnar.
Da, dar vom cheltui cât va fi nevoie.
Rămânem în viață.
Spunem ce s-a întâmplat, și pe urmă ?
Găsim un nou stăpân pe care să-l servim.
Nu voi sta cu mâinile în sân, în timp ce îmi este luat totul.
Mă întorc.
- Unde ? - La începuturi.
- E Scallion ? - Nu, stăpâne.
Pare a fi un danez.
Ar putea fi unul dintre oamenii lui Kjartan.
Sunt Uhtred de Bebbanburg, și voi lua ce-mi aparține.
Bebbanburgul este al meu !
Caii !
Vreau să-l găsiți și îl vreau mort !